Vi går in i standardbana. Det dröjer inte länge till.
Du offrade en forskarkarriär för att mönstra på ett stjärnskepp.
Jag vet att han lever där nere.
Det är fem år sen han hörde av sig.
Roger är en mycket beslutsam man. Han kommer på ett sätt för att leva.
Börjar signalera till ytan.
-Kör det på alla frekvenser. -Registret visar lite vi inte vet.
Gravitationen är 1,1 gånger Jordens, atmosfär inom säkerhetsnivåer.
Yttemperaturen är minus 73 grader.
Solen i detta system har försvagats stadigt i en halv miljon år.
Dr Korby, ofta kallad "arkeologimedicinens Pasteur".
Hans översättning av journaler från Orion-ruinerna-
-revolutionerade immunologin.
Obligatorisk läsning på akademin.
Jag har alltid velat träffa honom. Nån chans att han fortfarande lever?
-Jag provade alla frekvenser. Inget. -Fortsätt försöka.
Hans sista meddelande gällde ett fynd av grottor.
Sen dess har två expeditioner misslyckats hitta honom.
Jag har provat alla frekvenser igen, utan...
Enterprise, kom. Enterprise.
Det här är Roger Korby. Jag repeterar: det här är dr Roger Korby.
Hör ni mig, Enterprise?
Det här är dr Roger Korby. Jag väntar.
Rymden -den sista gränsen.
Det här är stjärnskeppet Enterprises resor.
Dess femårs uppdrag: att uforska okända, nya världar-
-att söka upp nytt liv och nya civilisationer-
-och djärvt färdas dit dit ingen tidigare färdats.
Chefens logg, stjärndatum 2712.4.
Ett meddelande från planeten Exo 3, Dr Roger Korby har hittats.
Han och delar av hans expedition är vid liv tack vare underjordiska ruiner-
-efter planetens förra invånare.
Enterprise till Korby, vi gör klart att stråla ner en patrull.
-Det kanske intresserar er att höra... -Jag har en ovanlig begäran, Kirk.
Kan ni stråla ner ensam?
Vi har gjort upptäckter som kan kräva ett extraordinärt beslut av er.
Det är en ovanlig begäran.
Han som gör den är dr Roger Korby.
-Känner du igen hans röst? -Har du nån gång varit förlovad?
Ja då, det är Roger.
-Kör till. Men vi blir två. -Hej, Roger.
-Christine? -Ja, Roger.
Älskling, var är du? -Ja, absolut, kapten.
Jag hade slutat hoppas. Älskling, mår du bra?
Ja, Roger, allt är bra nu.
Vi är på väg. Vi är hos dig om ett ögonblick. Enterprise, klart slut.
Skicka.
Han sa att han skulle vänta.
Dr Korby?
Vi kan ha träffat fel inträdespunkt.
-Kirk till Enterprise. -Spock här, chefen.
-Stråla ner...två vakter. -Några problem?
De är sena, säkert ingenting. Kirk, slut.
Gångarna kan vara rätt djupa.
Att komma hit kan ha tagit mer tid än beräknat. Oroa dig inte.
Tack.
Rayburn, håll vakt här. Matthews, vi letar efter dr Korby, du går med.
Är det ni, dr Korby?
-Dr Brown! Det är Rogers assistent. -Var är Roger?
-Akta dig. -Finns det en stig där nere?
Hoppet är ute, det är bottenlöst. Han måste ha halkat.
-Kan han ha hamnat på en avsats? -Nej.
Olyckligt. Väldigt olyckligt.
Dr Korby blev uppehållen. Jag kom så fort jag kunde.
Inte fort nog.
-Vad är det? -Förklara.
Känner du inte igen mig?
Du ser pigg ut. Jag heter Brown. Korbys assistent. Du måste vara Kirk.
Han är död, jag försäkrar dig.
Kom, dr Korby väntar.
Känner du honom väl? Gammal vän?
Men att leva här i fem år...
-Kirk till Rayburn. Rapportera. -Allt är lugnt vid ingången.
-Några problem där, sir? -Vi förlorade Matthews. En olycka.
Be Enterprise att ha en hel vaktgrupp i beredskap.
Vi rapporterar båda varje timme. Om du och jag förlorar kontakten-
-eller om han inte hör av nån av oss ska han stråla ner vaktstyrkan.
När deras sol försvagades flyttade denna planets invånare under jord.
Från en öppen miljö till denna mörka värld.
När du var hans elev, Christine, måste du ofta ha hört Korby säga-
-hur rörelsefrihet och valfrihet producerade människoandan.
Kulturen på Exo 3 bevisade hans teori.
När de flyttade från ljus till mörker-
-bytte de friheten mot en mekanistisk kultur.
Korby har upptäckt element av denna kultur-
-som ska revolutionera universum när de befrias från denna miljö.
Jag heter Andrea. Du måste vara Christine.
Jag har alltid tyckt att ditt namn är vackert.
Och du måste vara kapten Kirk från stjärnskeppet Enterprise.
Tack för att du tog med Rogers fästmö.
Jag minns inte att dr Korby har nämnt en Andrea.
Du är exakt som Roger beskrev dig. Inte konstigt att han saknade dig så.
-Var är dr Korby? -Här, kapten.
Här.
Jag har sett fram emot...
-Jag visste att jag skulle hitta dig. -Allt är bra nu.
Förlåt, kapten. Jag heter Roger Korby.
Du behöver inte be om ursäkt och presentera dig.
Kirk förlorade en man i grottorna.
Va? Hur gick det till?
Gropen vid yttre knutpunkten. Kanten måste ha gett vika.
Jag beklagar. Om jag varit där... Jag hittar så bra i gångarna.
Det var inte ditt fel. -Kirk till Rayburn. Rapportera.
Jag måste kolla bevakningen.
Skriv en lista med er personal, lastkrav, alla behov...
-Jag föredrar... -Rayburn, hör du mig?
Du kan väl vänta tills vi har pratat.
Jag har förlorat kontakten med honom. Jag måste anropa mitt skepp.
Inget samband.
Om de skulle skicka ner mer folk...
-Den där mannen... -Han skadas inte.
Är det inte möjligt att det kan finnas saker här som är så viktiga...
En man är död, jag har förlorat kontakten med den andra.
-Vad gör du? -Det är nödvändigt. Du förstår sen.
Släpp den.
Enterprise från kapten Kirk. Hör ni mig?
Frekvens öppen.
-Spock här, chefen. -Kontakt upprättad med dr Korby.
Vi började bli oroliga. Ni skulle ha rapporterat för länge sen...
Inga problem. Vi återvänder till skeppet inom 48 timmar.
Dr Korbys arkiv och prover kommer att kräva omsorgsfull paketering.
Mår chefen bra?
Om du rör dig eller skriker kan Ruk skada dig. Vänta tills vi kan prata.
Svara. Är allt bra?
Bra, mr Spock. Dr Korby har gjort fantastiska upptäckter.
Allt är under kontroll. Invänta vanlig sändning. Kirk, slut.
Det här är inte en värdelös uppvisning.
Jag är forskare, du verkar veta hur ansedd jag är. Lita på mig.
Jag vet hur ansedd du är.
Hela galaxen vet vad du står för. Därför förstår jag inte det här.
Det finns så mycket att lära innan man dömer nån.
Till exempel...Andrea.
Du måste vara kapten Kirk från stjärnskeppet Enterprise.
-Christine, det är bra nu. -Du ser, kapten?
Ja, Roger. Allt är bra nu.
Det räcker. Du ska inte håna Christine.
-Du ska aldrig skada henne. -Eller vägra lyda hennes order.
Du vägrar inte lyda hennes order. -Nöjd, kapten?
Både kärlek och förtroende.
Ge mig nu 24 timmar för att övertyga dig.
Måste jag vara fånge då?
Vad vore din första plikt när du kommer till ditt skepp?
Rapportera. Inser du hur många upptäckter som förlorats till skrock?
Okunnighet? En lekmans oförmåga att förstå?
En enkel lekmannafråga, doktorn...
Var är min andra besättningsman? Vid liv? Död?
Ruk var programmerad att skydda mina experiment.
-Hans maskinhjärna såg mig hotas. -Var är min andra besättningsman?
Ruk dödade dem båda. Men helt i strid mot mina önskemål.
Är han android? Som Brown?
Mer sammansatt än Brown.
Vida överlägsen.
Jag lämnades här av De Gamla.
Ruk skötte fortfarande maskineriet när vi kom. I hur många hundra år?
Inte ens Ruk vet.
Med hans hjälp, med arkiven jag hittade, byggde vi Brown.
Doktorn har övertygat mig.
Övertygat mig om att du är farlig!
Ruk, nej.
Jag förstår inte.
Varför är du ledsen? Du är hos Roger igen.
Var är kapten Kirk?
-Är du orolig för kapten? -Ja, jag är orolig.
Hur kan du älska Roger utan att lita på honom?
Varför retar det dig när jag säger Roger?
Det räcker med att det stör henne.
-Du kallar mig dr Korby hädanefter. -Ja, dr Korby.
Det var inte meningen att tjuvlyssna.
Som du ser är kapten Kirk oskadd. Han kommer inte att skadas.
Det är nödvändigt att han inte rapporterar till skeppet.
Jag behöver tid för att förklara och demonstrera för honom och dig.
-Ska vi börja med Andrea? -Ja, låt oss börja med Andrea.
Jag är som dr Brown, en android.
Visste du inte det?
Visst är hon fantastisk?
Sen den autentiska pigmenteringen, variationen i hudtoner.
Köttet är varmt, hon har till och med puls.
-Känns levande. -Så praktiskt.
En android är som en dator. Den gör bara det jag programmerar.
Som forskare måste du inse...
Att efter en mekanisk dr Brown så vore en geisha inte svårare.
-Tror du jag kan älska en maskin? -Gjorde du det?
Andrea är oförmögen till det. Hon lyder bara order.
Hon betyder inget för mig. Det finns inga känsloband.
Andrea, kyss kapten Kirk.
Slå nu till honom.
Du ser? Inga känslor i det. Hon svarar bara på order.
Hon är en helt logisk dator.
En sak. Det där är ingen kvinna.
Förstår du nu då?
Om mekaniska saker inte har känslor-
-och bara agerar enligt programmen, varför försökte Brown skjuta mig?
Varför mördade han två av mina män?
Många saker jag inte förstår.
Jag ska besvara alla dina frågor. Nu.
Det är så här man gör en android.
Han skadas inte, jag lovar.
Vad hände med dig, Roger?
När jag gick din kurs hade du inte drömt om att göra ett djur förnär.
Deras liv var heligt för dig då.
Om jag hade strålat upp till deras skepp med Brown och de andra-
-hade jag gett dem kuriositeter och fåniga teorier.
Titta noga nu.
Välj, Christine. Vilken är din kapten?
Jag vet inte.
De är exakt likadana. Jag vet ärligt talat inte.
Alla syntetiska organ är på plats.
Vi synkar dem med Kirks nervsystem-
-och kopierar hans kroppsrytmer och hjärnaktivitet.
Kroppsligt mönster klart. Vi gör nu ett mentalt mönster.
Klart för sista synapsfusion.
Andrea, klart för hjärnbarkskretsar.
Androiden blir så perfekt att han kan ersätta kapten.
Samma minnen, samma inställning, samma förmågor.
-Starta kretsarna. -Sköt dig själv, mr Spock.
Jag är less på ditt halvblodskrångel. Sköt dig själv, mr Spock.
Klart.
-Mår du bra? -Vad jag vet.
Och nu... Hälsa på en android.
Hur står det till, miss Chapel?
Jag är nu programmerad att behaga dig också.
-Ser maten god ut? -Ja tack.
-Varsågod och sitt, kapten. -Tack. Jag är villkorligt frigiven.
Dr Korby föreslog denna lunch.
Han trodde att ni har lite att prata om.
-Kapten... -Jag vet.
Jag hade också avskytt att slitas mellan chef och fästman.
Nej, jag slits inte.
Men jag är förbryllad, jag är orolig.
-Sa han nåt? -Inget du inte hört.
Jag vet att det inte känns vettigt.
Det han gjort kan verka fel, men han är Roger Korby. Vad han än gör.
Om inte nåt har slagit slint i skallen.
Du glömmer hur bra jag känner honom. Han är lika frisk som vi två.
Syster, om jag gav dig en direkt order att förråda honom...
Snälla, be mig inte göra det valet.
Då föredrar jag att du knuffar ner mig för stupet där Matthews dog.
Jag kan inte. Snälla, ät nu.
Androider äter inte, miss Chapel.
Han har till och med din humor.
-Det finns en skillnad. Jag är hungrig. -Skillnaden är din svaghet.
En i taget, mina herrar. kapten?
Att äta är ett nöje. Tyvärr ett du aldrig får uppleva.
Kanske. Men jag kommer aldrig att svälta.
-Är han en exakt kopia? -In i minsta detalj.
Minnen då? Berätta om Sam.
George Samuel Kirk, din bror. Bara du kallar honom Sam.
-Han vinkade av mig när jag reste. -Med sin fru och sina söner.
Han sa att han skulle förflyttas till jordkoloni 2, forskningsstationen.
Han sa att han skulle fortsätta sin forskning och ville flyttas dit.
Som att överlista en räknemaskin.
Uppenbarligen kan jag inte det. Men vi har intressanta skillnader.
Fullständigt betydelselösa skillnader. -Du kan gå nu.
Har du inte gissat resten?
Inte ens du, Christine?
Det ni såg var bara en maskin.
Bara hälften av vad jag kunde ha uppnått. Förstår ni det?
Genom att fortsätta processen-
-kunde jag ha fört över ditt medvetande till androiden.
Din själ, om du så vill. Hela dig.
I android form kan en människa i praktiken vara odödlig.
Kan ni förstå vad jag erbjuder?
Programmering. Annat ord.
Men samma gamla löfte som gavs av Djingis khan, Julius Caesar, Hitler...
En människa omvandlad till android kan programmeras till nåt bättre.
Tänk vad livet kunde förbättras om vi slapp svartsjuka, hat.
Det kan också förbättras genom att ta bort kärlek och känslosamhet.
-Medaljens andra sida, doktorn. -Ingen behöver nånsin dö igen.
Inga sjukdomar. Inga missbildningar.
Till och med rädsla kan programmeras bort och ersättas med glädje.
Jag erbjuder er ett himmelrike, det nya paradiset. Jag behöver bara er hjälp.
Allt du ville ha förut var min förståelse.
Jag behöver transport till en planet-oloni med rätt råmaterial.
Det finns goda möjligheter bland era nästa anhalter.
Ingen avstickare från er rutt. Jag vill inte väcka misstankar.
Jag börjar tillverka androider försiktigt.
Ja. Ingen behöver få veta det. Jag skrämmer inte oupplysta hjärnor.
De måste vara rejält infiltrerade innan förekomsten av androider avslöjas.
Jag vill inte att hysteriska utbrott ska förstöra det som är bra och rätt.
Förstår du?
Du har skapat din egen Kirk. Varför behöver du mig?
Han skulle imponera på dig, inte ersätta dig.
Jag är imponerad, doktorn.
Men inte som du tror.
Tillbaka. Jag dödar honom.
Stanna där.
Ruk, skydda.
Ruk, nej!
Ruk, sluta! Dr Korby sa att du måste lyda mig!
Ruk, jag beordrar dig att inte skada honom.
Kapten Kirk, var är du?
Kapten Kirk, jag kan hjälpa dig.
Christine, är det du?
Kapten?
Kapten.
Vi slutade i förtid. Dr Korby har mycket last.
-Jag måste dra schemat med honom. -Ska du ner igen?
Sköt dig själv. Jag är less på ditt halvblodskrångel. Hör du det?
Ja, högt och tydligt.
-Är allt bra? -Inga problem.
Bra. Jag strålar upp snart med dr Korby och sällskap.
-Patrullens status? -Klar.
Möt mig i transportörrummet efter att chefen har strålat ner.
Jag kollade det. Du ska nog tycka att planeten Midos 5 är ett utmärkt val.
Liten koloni. Gått om råmaterial. Det var en bra början, kapten.
Tack. Jag kände mig som hemma på Enterprise.
Kyss mig.
Nej.
Inte programmerad för dig.
Vad är det? Förvirrad?
Nej.
En känsla, Ruk?
Ogillar du miss Chapels order att rädda mitt liv?
-Att bevara din existens är ologiskt. -Varför?
Kan inte ditt minne lösa en så enkel ekvation?
Vad hände med De Gamla, Ruk?
-Det var för länge sen. -Byggde de sina maskiner för bra?
Med stolthet och en önskan att överleva.
Maskiner som ville ha logik och ordning-
-och fann det hindrat av de ologiska varelser som hade byggt dem.
Ja, De Gamla.
De som gjorde oss. De blev rädda för oss.
-De började stänga av oss. -Skapar inte Korby samma fara igen?
Till skillnad från er är vi människor-
-fulla av känslor logiken inte kan lösa.
Ja. Det var så länge sen att jag hade glömt.
De Gamla som gjorde oss. De finns kvar i mina minnesbankar.
Det blev nödvändigt att förgöra dem. Ni är inkonsekventa.
Ni kan inte programmeras. Ni är underlägsna.
-Och Korby? -Ni kom hit med oordning.
-Faran för dig är Korby. -Jag programmerades av Korby.
De Gamla programmerade dig också. Men det blev möjligt att förgöra dem.
Det var ekvationen.
Existens.
Överlevnad måste ta ut programmering.
Precis, Ruk. Logik. Du kan inte skydda en som försöker förgöra dig.
Jag skulle vilja...
Du förde honom till oss.
Du kom hit med de underlägsna.
Vi hade rensat ut dem.
-Nu för du tillbaka ondskan. -Ruk, sluta.
Din programmering.
Jag hade inget val.
Du var en man med respekt för liv. Hur förklarar du förändringen?
Säg vad som har blivit...
Det är fortfarande jag, Christine. Roger.
Jag är här inne.
Du kan inte föreställa dig hur det var.
Jag var iskall, döende. Mina ben var borta.
Jag var... Jag hade bara min hjärna som stod mellan liv och död.
Det kan lagas lättare än en annan man kan spjäla ett brutet finger.
Jag är fortfarande den jag alltid varit. Kanske rentav bättre.
Är du, Roger?
Andrea. Det är nån vid yttre knutpunkten.
-Spock. Han fick vårt meddelande. -Jag letar rätt på Ruk.
-Han hittar oss inte i labyrinten. -Ruk har blivit avstängd.
Ta ett vapen. Hantera det. Skydda.
-Jag kysser dig. -Nej.
-Gör du det inte? -Det är ologiskt.
Jag är likadan, en direkt överföring. Hela jag.
Mänsklig, förnuftsstyrd, men utan fel.
Han befriade sig och jag förgjorde...
Jag förgjorde honom.
Jag är inte programmerad för larm.
Jag lyssnade på dina anvisningar. De var felaktiga.
Hon dödade androiden. Som du dödade Ruk.
Är detta din perfekta värld? Dina felfria varelser dödar varandra.
Gör du inte precis det du hatar mest med människor? Dödar utan känsla?
Jag är ingen dator.
Testa mig. Be mig lösa vilken...
Beräkna...
Sända...
Låt mig få bevisa mig.
Är det här så stor skillnad?
Förstår du inte? Allt du har gjort har bevisat att det inte är du.
Jag är Roger Korby!
Bevisa det då.
Ge mig faservapnet.
Om det finns människa i dig, ge mig det.
Nej. Du kommer aldrig att förstå. Jag byggde en perfekt varelse.
Testade den. Bevisade det.
Bevisade det.
-Andrea, ge mig vapnet. -Nej. Skydda.
Skydda.
Att älska dig.
Att kyssa dig.
Nej. Du kan inte älska.
Du är inte människa.
Älska dig.
Kyssa...
Kapten Kirk!
Här inne, Spock.
Är kapten oskadd? Syster?
Var är dr Korby?
Dr Korby var aldrig här.
Tack för att jag får besluta det. Jag är säker på att jag gör det rätta.
Hon stannar på skeppet.
Nåt som stör dig?
Ärligt talat blev jag rätt förfärad när du kallade mig halvblod.
Du måste medge att det är ett naivt ord.
Jag ska komma ihåg det nästa gång som jag är i en liknande situation.
Rätt så, rorgängare.